Undskyld... Men lægen har rådet Dem til ikke at lytte til sørgelig musik.
Det er ikke sørgeligt. Det er Pathétique-sonaten.
Den slags musik er dog... ret dyster.
Alt er dystert, Léon.
Jeg tager den blå, for jeg tror, at den grønne gør mig lidt deprimeret.
- Hvor længe skal jeg tage pillerne? - De burde nok blive ved lidt endnu.
Hvad gør man i det her samfund, når man ikke har noget? Skal man dø?
Jeg vil hellere stjæle end at tigge, og jeg leder efter et arbejde.
Er alt i orden?
Er alt i orden? Halløj? Du godeste...
Vi venter nu på, at Violette Mandini, kaldet "stålnæven" skal komme ud...
Vagten var bevidstløs i en time.
...efter Émile Zolas værk, som skildrer effekterne af fattigdom.
- Violette Mandini! Herovre! - Kan vi få en udtalelse?
De vil tage mine børn fra mig. Men hvis de gør det, så dør jeg.
- Jeg dør! - Hvorfor vil de tage børnene?
- Har du tænkt dig at anke? - Hvad med børnene?
De påstår, at jeg udsætter dem for fare ved at stjæle mad til dem.
Det mener jeg ikke, men det er farligt at tage deres mor fra dem.
Familien. Min familie. Det er det vigtigste for mig.
Når det stormer udenfor giver familien harmoni, ømhed og trøst.
Og det vil man berøve os.
Uden familien er man en rungende malm og en klingende bjælde.
Det er ikke mine ord, men Paulus'. Hvad er man uden familie? Ingenting.
Ingenting.
- Jeg så dig på tv. Det var godt. - Tak! Man gør, hvad man kan.
- Det var godt det der med "Paulus". - Jeg stjal det fra min advokat.
- Men det løste ikke mit problem. - Held og lykke!
Tak.
- Ja? - Er De Violette Mandini?
- Det er muligt. - Vil De gerne komme med mig?
Nej.
- Det burde De. - Hvorfor?
- Min chef vil tilbyde Dem noget. - Deres chef?
Ja. Det er et tilbud, der måske kan hjælpe Dem.
M. Delalande venter på Dem.
- Vil De have noget at drikke? - Nej, tak.
Godt. Jeg er en rig mand.
- Jeg lavede softwareprogrammer. - Javel...
Men jeg arbejdede nok lidt for meget, og så kunne jeg ikke mere.
Derfor... solgte jeg det hele.
Jeg solgte endda mit yndlingsprogram "Imaginestic".
- Vil det så sige, at De er arbejdsløs? - Nej, nej... Det vil jeg ikke sige.
- Men jeg behøver ikke at arbejde mere. - Har De nok penge til det?
Mere end det...
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Det er et godt spørgsmål.
Med min karriere har jeg ikke haft tid nok...
- ...til at stifte en familie. - Nej, det kan jeg forstå.
Men det er meget vigtigt, som De selv har sagt.
Men jeg er ikke sikker på, at jeg... Jeg tror ikke, jeg ved... hvordan.
Jeg vil gerne prøve først.
- Prøve hvad? - En familie.
Prøve en familie?
Jeg tilbyder at betale Deres gæld og give Dem et helt års løn.
Jeg sørger også for, at man ikke tager Deres børn.
Men til gengæld lader De mig være en del af Deres familie.
- Skal jeg have Dem i familien? - Ja.
Han er gal. Han er ikke helt normal. Ingen vil have sådan en mand.
Jeg forstår godt, at han bor helt alene.
Han er bare anderledes. Det er det hele.
- Må jeg? - Værsgo.
Tak.
Han kan da ikke bare købe en familie. Det gør man ikke.
Skal jeg lyve for mine børn og påstå, at jeg har mødt en...?
Hvad hedder ham fyren, der er klædt som en flagermus?
- Batman. - Ja, netop. Bare tanken gør mig...
At gøre det for penge... og gæld.
Fandens til gæld...
For det første: Ikke et ord til børnene.
I min verden køber man ikke kærlighed, og det skal mine børn vide.
For det toende skal vi lade, som om det var kærlighed ved første blik.
- Ved første blik? - Ja, det sker tit for mig.
Mine børn er et resultat af to kærligheder ved første blik.
- For det treende: - "Tredje." Nej, undskyld.
De flytter ind hos mig, for det her...
Nej, det er...
Mine børn kan ikke bo i den her bunker.
Hos Dem? Jeg forstår det godt, men...
Børnene har deres vaner, deres skole og deres værelser. Det kan ikke ændres.
Jeg vil ikke have rigmandsbiler og luksusting.
Det er bedst, der ikke er synlige tegn på rigdom.
De skal ikke vifte med Deres penge. De ordner mit problem, og så færdig.
Er det alt?
- Ja, indtil videre. - Godt!
Så kan vores familieeventyr på tre måneder begynde...
Jeg kræver en kontrakt, der siger, at det er slut efter tre måneder.
Farvel så længe, Violette!
Jeg antager, at vi skal...
- At jeg er nødt til at... - Hvabehar?
At vi skal gå i seng sammen.
Ja, vi skal dele soveværelse, men...
Ja, jeg tænkte det nok.
Nej, nej... Ikke andet.
- Nej. - Hvad mener De med det?
Nej, jeg ville aldrig tillade mig at...
Jeg prøver en familie, men ikke en kvinde.
Betyder det så, at jeg...? Skal jeg ikke...?
Nej.
Nej?
- Godt. Fint nok. - Vi ses på mandag!
- Kør en tur til, Léon. - Det er fjerde tur.
Det er sidste gang. Bagefter kan du sætte mig af.
- Skal du sove her? - Ja, han er min kæreste.
Siden hvornår? Burde du ikke have fortalt os det?
Jo, men det forholder sig sådan, at vi mødtes for tre dage siden.
Så derfor... Det var...
- Det var kærlighed ved første blik. - Ja, lige præcis.
Nu igen?
Spillerne beder om tilskuernes støtte. Det er suverænt. Ja!
- Men den her gang er det... seriøst. - Var du ikke træt af kærlighed?
Det er ikke noget, som man bestemmer, Lucie.
Det er noget, der sker. Det er ligesom at slå hovedet.
- Han sætter en ny olympisk rekord! - Hvordan mødtes I?
Jeg så din mor i fjernsynet. Jeg syntes, hun var fantastisk smuk.
Og så stødte vi ind i hinanden... på arbejdsformidlingen.
Hvor pinligt!
Jeg var på arbejdsformidlingen for at starte en ny virksomhed.
Det kræver kapital.
- Ja, men det har jeg også. - Ja, det har han faktisk.
- Hvad laver han? - Det er højdespring. Fosbury.
Vi faldt for hinanden og besluttede at flytte sammen i tre måneder.
- Jeg mener resten af livet. - Har vi ikke noget at sige?
- Nej. - Super! Velkommen til Nordkorea!
Hvad med dig? Har du børn?
Nej.
Så kan du købe gaver til os.
- Ja, måske... - En Xbox One?
- Hvilket? - Auguste!
Vi bruger ikke flere penge, end vi plejer.
Er De ikke enig? Vores forhold handler ikke om penge.
Siger I "De" til hinanden?
- Sagde vi "De" til hinanden? - Jeg har ikke... Gjorde vi det?
- Gjorde jeg det? - Det var kun fordi... Ellers nej.
Nej, vi siger "du" hele tiden, men det sker nogle gange, at jeg...
Undskyld mig... Vil du rejse dig fra min kuffert?
Ved I hvad? For at fejre min ankomst-
- inviterer jeg jer på restaurant, og I må selv vælge.
Auguste! Undskyld. Du står i vejen.
Auguste! Flyt dig lige lidt. Mor!
- Det var ham! - Auguste! Hold nu op med det!
Det er første gang, vi spiser med... Paul-André, og I bliver ved med at...
- Hvad er der? - Det er hans fornavn. Dit fornavn.
Hedder han Paul-André? Kender du nogen, der hedder det?
- Ja, ham. - Paul-André?
- Kunne din mor ikke lide dig? - Hold nu op. Hans mor er død.
Og din far?
Min far? Han kunne ikke... Han kunne ikke enes med min mor.
Så da jeg var helt lille, sendte hun mig på en kostskole.
På en kostskole? Stakkels dig! Uden søskende og helt alene?
- Ja, helt alene. - Gud...
- Hvor gammel var du, da han skred? - Fire år.
Det er ligesom Lucies far, og Augustes far skred inden fødslen.
Min far skred, da jeg var fem, og Rémi var ni et halvt.
- Ja, men vi er ikke mærkelige. - Paul-André er ikke mærkelig.
Jo, han er mærkelig.
Har du lavet lektier, Lucie? Du skal også børste tænder.
Det er ikke nu, du skal...
- Du stopper nu. - Jeg er ikke færdig. Det skal gemmes.
Lucie! Tænderne! Du skal lytte til mig, når jeg taler!
Skynd jer nu. Nu kan det være nok! Det er tid til at gå i seng.
Jo, min skat.
- Har du tjekket blodsukkeret? - Ja.
Lucie! Skal jeg sige det igen?
Lad det være. Auguste vil gerne have, De fortæller ham en godnathistorie.
- Skal vi ikke i seng? - Nej, en historie først.
- Skal jeg tage opvasken? - Nej, det kan vente.
Kommer du, Paul-André?
Jeg kender ingen historier.
Det er ikke godt at fortælle historier. De ved jo ikke, om det passer eller ej.
- Jo, historier er rigtig gode for dem. - Det kan være meget traumatisk.
Et traume mere eller mindre... De ville prøve en familie.
Så skal der fortælles historier, og jeg kan holde fri.
Jeg må læse kontrakten i alle detaljer, for ellers bliver jeg snydt.
Kom!
- Så toget kører lige hen over ham. - Bliver han most?
- Selvfølgelig. Han bliver skåret over. - Dør han?
- Du skal ikke ryge nu! - Er han død?
- Ja, han døde, men... - Vil du brænde huset ned?
Men overdelen og underdelen bliver sat sammen igen.
- Hvordan det? - Hold nu op. Lad mig være!
Hvordan? Jo, han kryber. Underdelen får fat i overdelen.
Han ledte efter den, der havde skubbet ham for at gøre ham til fars.
- Hvad betyder "fars"? - Du skal ikke bestemme over mig.
- Jo, for jeg er faktisk din mor! - Det betyder hakket kød.
- Vil han lave ham til fars? - Du får resten en anden gang.
- Jeg vil høre slutningen. - Det bliver senere. Nu skal du sove.
Léon, det er mig. Kom, og hent mig. Det her går slet ikke.
Allerede? De er jo lige kommet.
Léon? Du ved, hvordan tandhjul virker. Tænderne griber ind i hinanden-
- hvorved farten øges.
Gradvist bliver det sværere og sværere at stoppe bevægelsen. Det ved du.
Du kan ikke forestille dig det.
Du burde se, hvordan de lever. Det er det rene kaos.
- Er alting i orden? - Ja, ja!
- Jeg frisker mig bare lidt op. - Okay.
- Ringer du tilbage? Lover du det? - Det lover jeg.
- Undskyld, det er... - Hvad laver De?
Hvis jeg lægger en dyne i midten, så ligner det en dobbeltseng.
- Det er smart. - Men vi skal være lidt mere kærlige.
- Lucie har allerede kommenteret det. - Hvad har hun sagt?
Når jeg er forelsket, plejer jeg at... Vi skal anstrenge os lidt mere.
Men kun foran dem. Jeg er udmattet.
Kan vi ikke ansætte en rengøringsdame?
- Hvorfor det? - For at få lidt orden i huset.
Jeg synes aldrig, de gør et ordentligt job.
- Må jeg tage venstre side? - Ja.
Tak.
- Hør her... Går det godt med Lucie? - Ja, hvorfor?
Nej, jeg spurgte bare.
- Gør det noget, at jeg læser? - Hvad?
Må jeg læse? Jeg har brug for at læse for at sove.
Men bare rolig. Jeg har udstyret mig.
Ja, det kan jeg se.
- Er De bøsse? - Undskyld?
- Er De homoseksuel? - Det tror jeg ikke.
- Impotent? - Nej, heller ikke.
De er faktisk mærkelig. Auguste har ret.
Han ser ting.
Fyre gør dig gravid, og så skrider de. Nej, tak.
Jeg vil noget her i livet, og det skal en idiot ikke ødelægge.
- Tal ikke sådan. - Jeg er træt af det her liv.
Du slæber fyre med og truer os med børnehjem.
- Vil du gerne på børnehjem? - Det er ikke det.
Godt, nu tier du stille. Værsgo, Auguste.
- Godmorgen! - Godmorgen.
- Værsgo. - Det ser dejligt ud.
- Har du sovet godt? - Ja.
- Har du det godt? - Ja.
- Men jeg hader, når det er godt vejr. - Kan du ikke lide det?
Nej. Det gør mig deprimeret. Er det ikke min telefon?
Jo, men jeg spiller bare. Jeg piller ikke ved noget.
Det er godt, skat.
Godt. Hvad skal vi lave i dag?
Skal vi gå på museum eller tage ud at bowle?
Vi skal altså i skole.
Ja, og jeg skal hjælpe Rémi. Det er min storebror.
- Hvad skal jeg så lave? - Du kan knokle som os andre.
- Jeg børster mine tænder. - Det er godt. Men skynd dig lidt.
Du kan følge Auguste i skole. Kør forsigtigt! Så bliver han glad.
Vi ses i aften. Hej med jer! Jeg elsker jer!
- Hej! - Hej, mor. Vi ses i aften!
- Flyt dig! Det er min tur. - Nej, det er mig.
Hold nu op! Flyt dig lidt!
At en meteorit på 10.000 km i diameter rammer Jorden er usandsynligt.
Men den behøver ikke være 10.000 km. 1.000 eller 10 er nok.
En på 10 km ville skabe kaos. Det ville være Jordens undergang.
Sådan noget taler mor aldrig om.
- Passer det? - Ja, det er matematisk.
- Jeg er dårlig til matematik. - Hvad er det, du ikke forstår?
Det er det hele, og matematik er ikke det eneste.
Men Lucie er dygtig. Det er fordi, hun læser på det.
Det handler ikke om at læse. Auguste... Matematik er ligesom...
Et geni har sagt: "Matematik er som musik."
Jeg går selv resten af vejen.
Jeg glemte at kysse dig farvel, hvis en meteorit skulle ramme Jorden.
Hej!
VICEVÆRTEN ER PÅ TRAPPERNE
- Tak, søster. Uddeler du posten? - Ja. Gå bare!
Okay. Men hør lige her... Du skal ikke blive for glad for ham.
Så snart han får, hvad han vil...
Gå nu! Jeg håber, du møder kvinden i dit liv.
Kvinden i mit liv? Men det er dig.
Hallo? Hvem er det?
Hej, Paul-André! Ja, jeg kommer hjem og spiser.
En vinkelhalveringslinje er en linje, der deler en vinkel-
- i to lige store dele. Forstår du det?
- Hvad har du lavet i dag? - Jeg mødtes med en ven.
Hvad er en vinkelhalveringslinje?
- Hvad hedder han? - Han hedder Léon. Altså...
- Er han din bedste ven? - Nej, det er min assistent.
En vinkelhalveringslinje er en linje, der udgår fra topvinklen.
- Hvad er en topvinkel? - En topvinkel er en vinkel i vinklen.
- Forstår du det? - Hvorfor siger du så ikke vinkel?
Det er rigtigt, men det vigtigste er, at du forstår en vinkelhalveringslinje.
Hvornår passerer den næste meteorit?
- Det ved jeg virkelig ikke. - Er du bange?
Nej, for det er ikke sikkert, der kommer en vinkel... en meteorit.
For eksempel... Vis mig, hvor du tegner en vinkelhalveringslinje i den her.
- Her? - Nej, det er forkert.
Man anvender en lineal, Auguste! Forstår du? Du skal bruge en lineal!
Og så retter man også ryggen. Matematik kræver respekt! Man... Hej!
Vi laver geometri.
- Går det godt? - Ja.
- Forklarer han det godt? - Ja.
- Ellers så siger du det til mig, ikke? - Ja, bare rolig.
Har du haft en god dag, min skat?
Elskede? Har du haft en god dag?
- Udmærket. Pas lige på min telefon. - Ja, slap af.
- Er der ingen fedtfattig yoghurt? - Nej, det har jeg glemt.
Du husker aldrig mine ting.
- Jeg er ked af det. - Jeg kan bede Léon om at købe dem.
- Din assistent? - Ja.
- Nej, vi kan da selv tage derhen. - Hvorhen?
Hvad mener du? I supermarkedet.
Vi?
Er det en af de butikker, hvor man kan sidde i indkøbsvognen?
- Det lyder... - Jo, men du er nok lidt for stor.
Det lyder som en god idé. Lad os tage ud at købe ind.
- Må jeg stille et privat spørgsmål? - Ja.
Hvem tog første initiativ?
Det er... Nej, det er lidt for privat.
- Mor elsker ellers at fortælle det. - Jo, men det her er...
Det var mig. Man kan godt sige, at det var mig, der startede.
Jeg var lidt forvirret på arbejdsformidlingen.
Jeg kunne ikke udfylde blanketten, og så pludselig...
Kan I huske det? Jeg havde set hende i fjernsynet.
Han stod og kiggede på mig. Jeg bad om hjælp, og han satte sig-
- og udfyldte blanketten lynhurtigt.
Og bagefter så...
Jeg rejste mig og stillede mig sådan for at kunne se over hans skulder.
Og så lagde jeg mærke til...
...hans nakke. Jeg så hans hals.
En mands hals er...
- Det vil du forstå en dag. - Ja, det er...
Jeg var helt færdig.
Jeg fik med det samme lyst til at lægge hånden her og...
Jeg gjorde det selvfølgelig ikke, men kunne du ikke føle, jeg havde lyst?
- Kunne du ikke mærke det? - Jo.
Han kunne mærke det.
Jo, han kunne mærke det, fordi...
Han tog min hånd sådan her lige med det samme.
Og han holdt den meget længe. Han holdt den længe.
Det var...
- Det var... - Det var en mandag.
Ja, det var det. Det stemmer. Og...
Ja. Det var det. Sådan.
- Det var tidernes hurtigste møde. - Ja. Vi kommer i rekordbogen.
- Du er helt rød, Paul-André. - Er jeg?
Det må være... tanken om det. Det er et godt minde.
- Han er... Han er meget følsom. - Ja, det er jeg.
- Er din mor ikke død? - Jo.
Det er hende, der ringer til dig. Der står "mor".
Der kan man se...
Hvis hele familien er forsvundet, så er det hele familien.
- Hele familien undtagen min mor. - En lille detalje.
Vi taler faktisk aldrig sammen, så det er næsten som.
Det er ikke godt. Hvis min mor levede, ville jeg kysse hende over det hele.
- Det er bare et billede. - Jo, men min mor kan ikke lide mig.
Hun er ligeglad, og når hun ringer, er det for at bede om noget.
Det er ikke for at spørge til mig.
Hvad har du gjort ved din stakkels mor?
Har du forsøgt at købe dig en anden mor?
Nej, jeg blev bare født, og det var min allerstørste fejl.
Du kom vel på kostskole, fordi hun havde problemer.
En mor elsker da altid sine børn på en eller anden måde.
- Ikke min. - Vil du lyne op?
Du burde ringe til hende. Tak.
- Hvorfor har du klædt om? - Jeg skal i byen.
Jeg mødte en fyr i Rémis ejendom. Han har en fed tøjbutik inde i centrum.
Jeg tænkte, du kunne passe børnene. Jeg kommer ikke sent hjem.
Sagde du ikke, at det var slut med kærligheden og mændene?
Jo, men ikke med sex. Jeg er jo ikke en nonne.
Paul-André! Min historie!
Paul-André? Paul-André?
- Jeg er bange. - Hvad?
Må jeg sove her?
Ja, okay.
- Er mor ikke kommet hjem? - Nej, hun er ude at handle.
Om natten?
Er du der?
Jeg er sent på den. Tag nu af bordet! Du gør bare, som jeg siger!
- Jeg skal gøre alting. Jeg hader det! - Skal vi stadigvæk købe ind, Violette?
Købe ind? Nej, forresten... Jeg har måske fundet et job.
Det er ham fyren fra i går aftes. Jeg skal på prøve i hans butik.
- Skal vi så ikke købe ind? - Pas på!
Hvad med indkøbene? Hvor er mine nøgler? Indkøbene...
Nej, for bagefter skal jeg besøge min faster Gisèle.
Vent lidt...
Godt! Jo, min faster Gisèle.
I skal ses i weekenden, for vi skal på skovtur med dem.
Her er indkøbslisten. Jeg har ikke tid. Der er fedtfattig yoghurt-
- mælk, makaroni og revet ost. Godt nok? Super!
Er I klar? Kommer du?
Hej! Min elskede!
Vi ses i aften.
- Skal du surmule hver morgen? - Hold nu op.
Hvem har ryddet op?
Det er et privat område. Ingen skal komme på mit værelse!
Er det svært at forstå for et geni?
Hvor er min lineal til vinklerne?
I højre skuffe, tror jeg.
Har du også været derinde? Skal du rode over det hele?
Jeg har ryddet op!
Jeg har ryddet op, okay?
Skal det ligne en jungle, eller hvad?
Jeg spørger bare. Skal det hele være ligesom en jungle, inklusive familien?
Vi er alle...
Vi er...
Er vi bare helt alene?
Jeg ryddede bare op.
Han er en idiot. Han ville bare udnytte mig.
Hvorfor er de sådan mod mig?
Men...
Hvordan ville han udnytte dig?
Han nægtede at betale for min prøvetid.
Er du ikke enig i, at det er udnyttelse?
Han går i seng med mig, og så vil han ikke betale løn.
Jo, men du ville også gerne i seng med ham, ikke?
- Havde du gjort det? - Mener du det med løn eller sex?
- Begge dele. - Nej. Ingen af delene.
Der kan du bare se!
Jeg er flov. Jeg er flov over hele den her historie.
Jeg kan ikke håndtere det. Det er for meget for mig.
- For øjeblikket... - Nej, jeg klarer det aldrig.
Du tilbyder mig en lille pause, men mareridtet fortsætter bagefter.
Jeg føler mig som en luder. Hvordan er det at bo hos en luder?
Hvad er det?
Er de til mig?
Ludere får ikke blomster.
- Dugen! Læg dugen på, Rémi! - Kan jeg hjælpe?
- Hvem har du talt med? - Med kørelæreren Fabian.
- Har du set hans kone? - Ja.
- Og hans børn? - Ja. Hvem har lavet den?
- Det er mig. - Den er flot. Er den ikke købt?
Nej, når jeg keder mig, så laver jeg borddekorationer.
Passer det? Den er helt fantastisk. Den er virkelig...
- Tak. - Det er meget originalt.
Er det med grønsager?
- Ja, grønsager og frugt. - Improviserer du bare?
Nej, lad nu være...
Jeg var måske omkring 18 år, og hun var 14.
Hun drømte om et bestemt arbejde. Hør lige her...
- Hun ville være privatsekretær. - Vi syntes, det var utrolig morsomt.
Jo, men det var min drøm. Det var måske lidt latterligt, men...
Det var sikkert på grund af Mme. Jouve.
- Mme. Jouve. - Åh, hende...
Hun var så elegant i sine højhælede sko og sine flotte dragter.
Når far så hende, sagde han altid: "Den kvinde har stil."
- Det var ikke sødt over for mor. - Skal man ikke kunne tale engelsk?
Man skal frem for alt kunne stave, og det er Violette ikke for god til.
Jeg vil lige sige, at jeg er ordblind.
- Violette tænkte kun på mænd. - Det er nemmere end at stave.
- Ja, du var bedre til fyre. - Du var ikke ordblind med mændene.
- Hvor er du fræk! - Hold op!
- Passer det ikke? - Nej.
Min Julie er født til at være receptionist.
Jeg har altid drømt om det job.
Ja, men det er der stil over.
Far sagde, at enten så har man stil, eller også har man det ikke.
- Og dig, Violette... Du har det ikke. - Har du det måske?
Nej, det har ingen i vores familie.
Undskyld. Undskyld mig!
Hvis jeg må have lov... Violette er entusiastisk.
Hun er glad, sød og nysgerrig, og hun er god til mennesker.
Jeg tror faktisk, hun kunne blive en god privatsekretær.
Det var for sjov. Humor, du ved nok. Det er sådan, vi morer os.
Nej. Nej, det var ikke for sjov.
Hun kan ikke tro på sig selv, hvis I hele tiden rakker ned på hende.
- De må gerne udtrykke sig. - Skal de fjolser...?
Du taler om min familie! Du er da også lidt af et fjols.
Du må ikke tale sådan om min familie.
Det var dem.
- Han er fra den. - Nej, det er i orden.
Undskyld mig.
Hvor fandt du ham, Violette?
Kan vi ikke tage på skovtur i Châteaugrand næste uge?
Nina bor i nærheden, så jeg kan invitere hende.
- I næste uge? - Vi får se.
Skal I også på skovtur i næste uge?
Ja, det skal vi. Det gør vi i vores familie.
Ja, heldigvis. Jeg ville ikke gide at være sammen med jer hele weekenden.
I stedet for at tage på skovtur kunne vi tage til en koncert.
- Eller se en udstilling på et museum. - Hvad?
Jeg har ikke lyst til en skovtur hver eneste weekend.
Du går mig også på nerverne! Det gør I alle sammen!
- Jeg vil meget gerne ud af bilen. - Nej.
Jo, jeg vil gerne ud af bilen. Stands. Jeg vil gerne ud. Stands!
Hvad har jeg sagt? Vi er trætte. Skal du nu være pissesur?
Det lyder meget elegant.
Hvad har du imod skovture? Det er noget, alle familier gør.
Da du beskrev familien, talte du om harmoni og menneskelige værdier.
Gjorde jeg?
I fjernsynet talte du om familiens ømhed.
"Uden familien er man rungende malm." Men I råber og skriger hele tiden!
Ligesom da min far var der. De råbte bare ad hinanden.
Det var fra morgen til aften. Sådan er det i en familie.
- Kan du ikke lide mine kys? - Jo eller nej. Det er jo ikke ægte.
Kan du ikke også lide Auguste? Du springer vel ikke fra?
Det fungerer ikke. Det var en dum idé. Det er kaotisk.
- Tager du af sted? - Det er nok det bedste.
- Hvad skal jeg så gøre nu? - Jeg har betalt din gæld, så jeg...
- Jo, men hvad med et års løn? - Nej, der var to ugers prøvetid.
Hvad? Hvis det stod i kontrakten, var det skrevet meget småt.
Du kan tjekke det. Det står der.
Ved du hvad? Jeg tror, du har set "Det lille hus på prærien" for meget.
Du er på samme niveau som Auguste. Du er et barn. Jeg har også fået nok.
Vent lige lidt... Du skal... Du skal beslutte dig.
Violette?
Det er godt at se Dem igen.
Vi kunne købe noget nyt, hvis De har lyst.
De har talt om et fly, og det er godt, men hvad med en luftballon?
- Den idé kan jeg godt lide. - En luftballon kan eksplodere.
De er vel ikke... deprimeret igen?
- De har ikke været ude i tre uger. - Nej.
Ved De hvad? Jeg tror...
Jeg bryder mig ikke om at sige det, men jeg har en hypotese.
De savner måske Violette og børnene.
Nej, men...
Det er muligvis op til Dem at tage et initiativ.
De burde agere som familiens overhoved. De betaler, så De bestemmer reglerne.
- Det er... - Familiens overhoved?
Det er Dem, der fastsætter værdierne.
Det er Dem, der sætter takten. One two, one two!
"One two, one two?"
Vi fik en dårlig start, og det vil jeg nu rette op på.
Alt det, som ligger og flyder, skal samles op af indehaveren.
Har du forstået det, Auguste? Godt.
Vi skal lytte til hinanden og tale med hinanden som en rigtig familie.
Angående lommepenge, så mener jeg-
- at 200 euro om ugen, ville være meget...
Vi kan også sige 100 euro. Det taler vi om.
Hvis I har nogle kommentarer, hvilket er helt normalt-
- kommes de ned i en lille kasse, som jeg selv laver.
Jeres kommentarer skal skrives uden nogen stavefejl-
- og så bliver de læst automatisk. Sådan. Er det tydeligt?
- Du savnede mig altså. - Nej. Det handler om ærlighed.
Jeg overholder bare kontrakten.
Det er godt, du er kommet tilbage. Men det er mig, der opdrager børnene.
Hvis jeg skal bo her i et par måneder, så er jeg ansvarlig for dem i den tid.
Jeg er altså familiens overhoved.
- Det er jeg ikke vant til. - I lige måde.
- Hvad skal du? Skal du ud? - Ja, jeg har en date.
- Med en... mand? - Ja.
- Nej. - Hvad mener du?
Nej.
Jeg forstår godt, du vil have ansvar, og du gør det rigtig godt-
- men det her er uden for familien. Hjælper du mig lige?
Det her handler om... mig som kvinde.
Jeg er fri, og det står i kontrakten. Jeg kan ikke se... min familie mere.
Kan jeg heller ikke se mine venner?
Jeg har betalt for det her.
Ja, men vi sagde jo, at...
Jeg ved ikke med dig, men jeg har brug for at leve.
Jeg kan ikke bare sidde derhjemme uden at gå ud i bare to dage. Nej.
Hvad så med to måneder?
Jeg kræver ikke så meget.
Jeg vil bare gerne i byen, tale med folk og danse.
Møde nogen.
Jeg ved ikke, hvordan du gør, men jeg kan ikke klare mig uden...
Uden at elske.
Og vi skal jo ikke elske.
Nej, det står ikke i vores kontrakt.
Netop! Jeg har ikke en tyk bog, der kan erstatte det andet.
Du kunne måske prøve.
Vil du gerne gentage: "Det står ikke i kontrakten?"
Det står ikke i kontrakten.
Jeg ved ikke hvorfor, men det gør mig ophidset.
Vent... Vent...
Jeg kan ikke... Jeg vil helst ikke udnytte dig.
Og så har jeg ikke gjort det her i meget lang tid.
Undskyld mig. Det må du undskylde.
Undskyld.
Det er løgn.
- Går det godt? - Jeg henter mine ting.
Hej med dig.
Hvad så? Skal du ikke med på skovtur?
- Jeg har ikke rigtig tænkt over det. - Jeg går nu.
- Hvad skal du? - Gisèle har ikke nogen rengøringsdame.
- Så skal jeg hjælpe Rémi nogle timer. - Nej.
- Hej! - Hav en god dag, skat.
Nej.
Vi skulle købe ind, så det gør vi.
- Vi har brug for at købe ind. - Violette gør, hvad hun vil.
Jeg tror... det er det, hun vil.
- Ja, det er ikke helt forkert. - En familie har brug for at købe ind.
- Men... svigter du mig? - Nej.
Du advarede mig i sidste øjeblik, og så lavede vi planer.
Men jeg er jo din bror. Jeg skal vel ikke aftale en tid.
- Jo. - Vi skal bare gøre tingene anderledes.
Godt, jeg har fattet det. Hej.
Vi havde jo aftalt at tage i supermarkedet.
- Er det langt? Jeg skal kaste op. - Ikke i bilen.
Det er Rémi igen.
Han er sur, fordi vi skal se din mor og ikke tager på skovtur.
Han skriver, at jeg svigter dem. Han siger, jeg svigter min familie.
- Jeg er nervøs. - Hvorfor det?
Se dig for, din idiot!
Jeg har ikke så mange klip tilbage.
Vi skal skynde os, hvis vi stopper på Hôtel de Tescou.
Hvorfor kører vi ikke direkte hjem til din mor?
Fordi jeg har bestemt det.
Mor? Må vi synge, som da vi var små?
- Hvor er Paul-André? - Han ringer til sin mor.
- Det er årstidens lækkerier. - Det har vi ikke bestilt.
Det er en appetitvækker.
- En appetitvækker? Hvordan det? - Det er en slags aperitif.
- Det er gratis. - Det ville forbavse mig.
Vi venter på, at M. Delalande er her, før vi bestiller appetitvækkere.
Javel.
Det er nok Rémi.
Han håber, at vi hygger os.
Han skriver: "Jeg håber, at du nyder din nye sociale status."
"Du har splittet en familie ad." Han skriver godt.
Jeg skulle ikke have sagt noget om en fin restaurant.
Jeg håber, du er stolt af os.
Vi opfører os pænt for nogle proletarer.
Jeg er meget stolt af jer.
I er meget stilfulde.
- Jeg vil holde en tale. - Ikke for højt, mor.
Undskyld. Jeg vil holde en tale.
I dag vil jeg gerne... Jeg vil gerne formulere fem ønsker.
Det er første gang i mit liv, at jeg har oplevet følgende fem ting.
Det er første gang, nogen har åbnet en dør for mig, når jeg ankommer.
Det er første gang, jeg er blevet tilbudt en appetitvækker.
Det er første gang, jeg ser mine børn i så fornemme omgivelser. Tak.
Og det er første gang, at man kalder mig "Madame" hele tiden-
- og at man ikke modsiger mig. Det er også første gang, at...
At...
Sig det.
Jeg indser, at jeg er glad for mit liv. Ellers ville det ikke være første gang.
Og det ville være ærgerligt.
Kom nu.
Hvor pinligt! Tak, Paul-André. Nu ved jeg, hvad "latterlig" betyder.
- Det gør alle altså. - Nej, ikke min rektor.
Selv ministrene går i hamam med badekåbe på.
- Og Dalai lamaen og Kinas kejser. - De har ingen kejser mere.
Bare tag det roligt. Vi bliver ikke så længe hos min mor.
I skal bare tage jer sammen, og så går det af sig selv.
Det er ligesom hos tandlægen, og når det er gjort, så er det gjort.
Og når det er gjort, kan man gå videre til noget andet.
- Skal man ikke slappe af i en hamam? - Det gør jeg også.
Kommer jeg til at opføre mig sådan, når jeg skal besøge dig senere?
Den franske spiller Evra sender bolden til Olivier Giroud!
Flot spillet! Pas på!
- Hvad arbejder De indenfor? - Jeg arbejder med hjemmet.
- Arkitekt? - Jeg er arbejdsløs og går hjemme.
Har De så en personlig formue ligesom min søn?
Nej, ikke rigtigt. Jeg har nærmere en personlig gæld.
- Jeg forsørger Violette og børnene. - Undskyld?
- Jeg forsørger hende og børnene! - Det er forhåbentlig midlertidigt.
Jeg sendte ham på kostskole af personlige grunde.
Det gjorde ham ikke særlig selvstændig, men sådan er det.
Og mål!
Hvad laver det barn nu?
- Pas på mit blomsterbed! - Auguste!
- Okay. Tag det roligt. - Forsørger du virkelig en familie?
Mor...
Paul-André legede "far, mor og børn" med sin veninde Sandra.
De var lige ved at gifte sig, og jeg ved ikke, hvad der skete.
Nu er de begge alene ligesom mig. Paul-André har brug for en kvinde-
- som kan tage sig godt af ham. En, der kan klare sig selv.
Jeg klarer mig selv.
Jeg mener en kvinde, som han kan dele alting med-
- og som ikke bare er ude efter penge.
Mor!
Må jeg ikke tale lidt om dig? Det er vel ikke forbudt i loven.
Nej.
- Venter De nogen? - Mor!
Det er netop Sandra. Hun skal forny min recept.
Jeg skal passe på mit helbred.
Hele stadionet jubler!
- Jeg har sagt undskyld, mor. - Ja, det er fint.
- Kom, Auguste. - Tag det roligt. Det er kun en bule.
- Det var klodset. - Går det godt?
- Du ligner dig selv. - Tak. I lige måde.
Tak.
Du sagde altid: "Verden går ubønhørligt mod sin egen undergang-
- og det har den altid gjort."
- Den kender jeg godt. - Marguerite?
- Violette. - Ja. Giv mig et glas vand.
Javel.
- Jeg skal nok. - Nej, det er i orden.
Er du stadig angst, når vejret er godt?
Ja, nogle gange.
- Du burde tage en hushjælp, Irène. - Ja, lille Sandra. Det er sandt.
- Skal jeg ordne det? - Ja, jeg stoler på dig.
Værsgo.
Det var så lidt.
Sandra har specialiseret sig inden for traumatologi.
Virkelig? Traumatologi? Det er ikke så ringe.
- Hvilken type patienter behandler du? - Folk med traumer.
Ja, det kan dreje sig om ældre, og jeg behandler også sportsskader.
Min seneste patient skadede sit knæ efter at være flygtet fra en politibil.
Jeg har også siddet i en. Ikke også, Paul-André?
Jeg står faktisk i strafferegistret. Det var sådan, at vi mødtes.
Det var vel en fejl.
Nej, jeg overfaldt en vagt med vold.
- En strisser. - Du er altså...
- Det er for sjov, mor. - Nej.
Jo, det er det.
Godt, så siger vi det. Jeg tror, at jeg går mig en lille tur.
- Går det? - Ja.
Jeg sagde det jo. Hun kan ikke lide mig.
Jeg ved ikke hvorfor, men det går altid galt.
Hun er ikke problemet. Det er dig, der er problemet.
Mig? Men hvad har jeg gjort?
Du er stadig forelsket i Sandra. Det kan din mor mærke.
Jeg kan også mærke det. Det er tydeligt.
Hvad taler du om?
Men det gør ikke noget.
Hun er også meget bedre for dig.
Hun er smuk og... traumatologisk.
Hun har ingen børn, og hun elsker dig.
Da jeg... Da jeg var teenager, var jeg tit i min egen verden.
Jeg flygtede ofte ud til den her pavillon.
Her drømte jeg om den kvinde, som jeg en dag skulle møde.
Jeg tænkte:
"Jeg ville ønske at kunne sige, jeg elsker hende på det her sted."
Jeg synes, det er et smukt sted at spørge en kvinde-
- om hun vil dele sit liv med dig-
- og forsikre hende om, at ingen kan komme imellem os.
- Der er ukrudt over det hele. - Ja, det er rigtigt.
- Der er endda graffiti. - "Rend mig i..."
Det er nok en gal teenager.
Piger kan godt lide at høre den slags, selv på mærkelige steder.
- Det er altid dejligt. - Faktisk så...
Jeg var ikke bange for, at hun ikke skulle kunne lide stedet.
Jeg var bange for, hun ikke kunne lide mig.
Det ville være en pige, som ikke havde noget hjerte.
- Virkelig? - Ja.
Hvor er Paul-André henne, og hvorfor ringer det hele tiden?
- Det er min mors mobil. - Kan I ikke bare svare på den?
Svar nu! Jeg har ondt i ørerne.
Er du og børnene blevet købt? Er det sådan?
Svigter du mig for penge? Jeg har Paul-Andrés kontrakt her:
"Mod afbetaling af gæld og et års løn-
- skal Paul-André Delalande bo hos Violette Mandini i tre måneder."
Du har mødt endnu en galning! Betaler han for at se dig?
Du har løjet for os alle sammen.
Vi stolede ellers på dig. Jeg ækles ved dig, Violette!
- Hvad er der sket? - Hun fik et nervesammenbrud.
Lucie?
Hvad er der? Sig det nu.
- Hvorfor gjorde hun det? - Rémi sagde, I havde en kontrakt.
- Det hele er falsk. - Nej, det passer ikke.
- Lucie? - Forsvind.
Er det falsk eller ej?
Nej... Man kan mærke det, når det er falsk.
Syntes du, det virkede falsk? Så må det være ægte.
Jeg tror, at jeg lader jer være.
Her er mit kort. Man ved aldrig.
- Han kommer ikke med. - Lucie...
Det er ham, eller det er mig.
Jeg vil aldrig se dig mere.
Jeg kan ikke slippe for min mor, men jeg vil aldrig se dig igen.
Det ville også have være alt for kompliceret.
Jeg er ked af det på dine vegne.
Nej, mor. Lad være.
Du skal ikke spille ked af det.
Du er ligeglad med Violette og Lucie, og du er ligeglad med mig.
Er det min skyld, den stakkels pige brød sammen?
Kald hende ikke "stakkels pige". Man skulle tro, at du var kærlig.
Men det har du aldrig været, og derfor er jeg det heller ikke.
Så er det altså min skyld.
- Hvad laver du? - Jeg beder Léon om at hente mig.
Lige med det samme? Kan du ikke blive?
Nej, mor. Jeg forlader dig, for du elsker jo at være alene-
- og det gør jeg også.
Når du er sådan, så ligner du meget din far.
Undskyld, Léon. Ja, det er mig. Vil du hente mig hos min mor nu?
Tak.
Nej, mor. Lad være med det. Jeg skal nok gøre det.
Har du allerede din første kunde?
- Ja. Det er et bryllup. - Virkelig?
Det er genialt, mor. Det er en stor ting. Du må være glad.
Ja, jeg er meget glad.
Har du et navn til dit firma?
Nej, nej... Det er først på tirsdag, jeg skal ordne alle papirerne.
Lucie har hjulpet mig med at udfylde det hele.
- "Violettes dekorationer!" - Nej, det skal være noget engelsk.
Det er bedst. Det kan være: "Violette style". Lyder det godt?
Ja, "Violette style" lyder godt. Kan du ikke lide det?
Jo, det lyder godt. Det gør det.
Du manipulerede mig og Auguste. Du legede med vores følelser.
Har I tænkt på mig i et eneste sekund?
Jeg har faktisk også nogle følelser.
- Tak. - Du går aldrig ud om aftnen mere.
Jeg har ikke tid på grund af firmaet.
- Godmorgen, Lucie! - Hun er her. Tag lige en kop.
Hej!
- Tak. - Har du det godt?
Ja.
- Hvor har du været? - Hos Paul-André.
Hvad?
Det ændrer ikke på noget, at du kommer tilbage.
- Der kan altid ske ændringer. - Hvordan? Du går sikkert igen.
Ikke nødvendigvis.
Jeg kan også komme tilbage og blive her for altid.
Nej, det tror jeg ikke. Den slags fungerer aldrig.
Jo, det kan fungere. Vi havde det da godt, ikke?
Hun har ret. Det fungerer ikke. Der er ingenting, der fungerer.
Og så larmer vi også for meget.
Jeg kan godt lide, når I larmer. Jeg synes, det er helt fint.
Lige nu måske. Men om tre uger har du fået nok af os igen.
Sådan er livet. Man bliver altid træt af de andre.
Og så roder vi. Man kan ikke leve med sådan nogle rodede mennesker.
- Ja. - Hvad er der med jer?
Der sker det, som der sker. Man skal bare tro på det.
Er vi ikke lykkelige sammen?
Vi har savnet hinanden. Har vi ikke savnet hinanden, Lucie?
Ja, men det kommer til at ende med en katastrofe. Det ved vi godt.
Man er altid alene i sidste ende.
For ikke at tale om Jordens undergang.
Ja, Jordens undergang...
- Ja, det er alvorligt. - Det er døden også.
- Vi er alle sammen dømt til at dø. - Og så er der sygdommene.
Ja, dem glemte jeg at omtale. Der er metastaser.
Ja, og så er der hjertestop. De kan ramme alle og enhver.
Ja, så det er nok sikrest at sætte en stopper for det hele.
- Ja, jeg er enig. - Det er meningsløst.
- Desuden er det godt vejr. - Ja, det er frygteligt. Føj!
- Det er trist, når vejret er godt. - Holder det, tror du?
- Det holder måske hele livet. - Skrækkeligt!
Det håber jeg ikke. Hvad gør vi?